V pátek v 17:10 se u Lidlu v Rychnově sešlo 12 členek 6. „Žabího“ oddílu. Těšily se na víkend strávený v přírodě, na srubu v Benátkách, s tajemným programem, který by jim mohl odhalit, co je bude zřejmě čekat na letošním táboře.
Po rychlém nákupu, rozdělením největších věcí do batohu Vendy a Verči, a po rozloučení se s našimi rodiči, jsme se přesunuly na zastávku MHD, odkud nás mini-busík s milým panem řidičem odvezli až k velké lípě v Lukavici. V tu dobu už se zatáhlo a krásné letní počasí, které bylo celý den, bylo ta tam. Libovaly jsme si, že alespoň do kopce se půjde lépe… jenže krátce za půlkou už začaly z nebe padat dešťové kapky, a že byly pořádné! Neodradily nás, bylo to docela příjemné osvěžení, a my stoupaly a šlapaly neohroženě vzhůru vstříc Benátkám. Po kratičké pauze na Střelnici pod stříškou, už nás vítal srub a táborová louka. Po zabydlení a večeři z vlastních zdrojů jsme zalezly do spacáků, zahrály si pár povídacích her a uložily se k téměř nerušenému spánku.
Ráno některé odvážlivkyně vstávaly už v 7 hodin, ostatní chvilku po nich, neměly totiž jinou možnost. Po rozcvičce a snídani už následoval náročný program, shrnutý pod název „KONKURZ“. Holky se samy, každá za sebe, pokusily postupně co nejlépe plnit různé úkoly, jejichž splněním se mohly kvalifikovat na DYB-DOB CAMP. Musely například složit Tangram, poznat a zapamatovat si co nejvíce rostlin a zvířat, uvázat 8 uzlů v časovém limitu anebo vyluštit šifru. Dopoledne uteklo jako voda a po obědě (těstoviny s kečupem a sýrem) už jsme se „máchaly“ v řece. Některé se zpočátku zdráhaly, ale poté, co byly zlity od hlavy až k patě, tam skočily taky. Musely jsme se také vydat pro dřevo, abychom si měly na čem udělat večeři a protože se na nás valily černé mraky, nebylo nač otálet. Než se rozpršelo, stihly jsme dřevo nařezat a připravit i ohniště. Během nuceného pobytu uvnitř srubu (kvůli dešti, ne z rozmaru vedoucích – pozn. autorky) jsme si zahrály scénky a náš pobyt v Benátkách zachytily ve formě básní:
A je to tu – jedem na srub
autobus nás zaveze
Máme se tu velmi dobře
až na ty mega velké bouře
Rozcvičky jsou velmi drsné
moknem tady až na kost
buřty si tu opečem
a pak zase utečem
Valíme se po cestě
a už jsme skoro ve městě
kde se doma v posteli
připravíme na kutě
Na srubu
Jdeme cestou dlouhou,
za jedinou touhou.
Sundat krosny a být v suchu
už nás z toho píchá v uchu.
Bouřka ustane až v noci,
už není nám pomoci.
Další den už neprší
věci se nám usuší.
Na konkurzy vyzrajeme
a v řece se umyjeme.
Avšak začne zase lít,
proto ve srubu musíme být.
My si program užíváme,
i když tady prší stále.
Když ze srubu vylézáme
přes kaluž „HOP“ uděláme
Proč? Protože: DYB – DOB
Déšť však konečně ustává a my opékáme buřty, vaříme čočkovku a povídáme si u ohýnku, než nás další kapky zaženou zpět do srubu. Už je pozdě a tak jen vybíháme vyčistit si zoubky a spokojeně zalézáme do spacáků… byl to náročný den.
Nedělní ráno se nese ve znamení balení a uklízení, ještě uděláme pár posledních fotografií a vyrážíme do Lukavice na autobus. Chvilku před polednem nás v Rychnově vyzvedávají rodiče a my se odebíráme do svých domovů.
Zažily jsme skvělý víkend v Benátkách, ale neopustily jsme je na dlouho… Musíme si v „civilizaci“ splnit ještě pár povinností a za tři týdny se do Benátské divočiny vrátíme. A bude to stát za to, to mi věřte!
- …a ještě společné foto, než vyrazíme na autobus